Am zis că a fost o femeie.
Credem că operează de doi ani, în zece ţări.
E foarte bine pregătită şi greu de găsit,
dar începe să se cam dea mare.
Acul tău elegant de păr e pe prima pagină.
Nicio grijă! Mai am unul.
Lasă-l desprins!
Vai de mine! Ajutor!
- Eşti concediată. - Scârnăvie!
- Ei! - Mersi, Bill.
Nu, eu voiam să te fac "scârnăvie"!
Când vei fi mai vioaie, îţi fac cinste cu micul dejun la Purple Penguin.
- Nu înţeleg bulgara. - Am copii!
Am familie! Te rog, spune-mi despre ce e vorba!
Îţi dau tot ce vrei!
- Am bani! Te rog! - Nu te mai mişca!
Îmi pare rău!
- Cine eşti? - Bună întrebare!
De ce-mi faci asta?
N-am nici cea mai vagă idee.
OBSESIA EVEI
Seria I Episodul 2
- Carolyn? - Eve... Bună!
- Scuze... - Stai jos!
- Eu doar... - Da, ştiu.
la loc!
Scuze!
Nu mă prea pricep la vorbărie, aşa că voi trece direct la subiect.
Te rog chiar!
- Tu eşti din Connecticut? - Da!
Corect.
M-am născut aici, dar m-am mutat acolo când au divorţat ai mei.
Când a murit tata, m-am întors şi am un soţ leit lui.
Nu, adică nu seamănă cu el... Soţul meu e mult mai...
... activ. E gospodar.
Sunt puţin agitată.
Eve...
Ştii, când se întâmplă lucruri de-astea şi cineva e...
- Dat afară? - Exact, dat afară.
... le este verificat computerul.
Vai de mine!
Au găsit ăsta.
Şi eu credeam că au găsit pozele cu Frank când mânca!
- Tu ai făcut dosarul ăsta singură? - Da.
- Nu ţi-a cerut nimeni? - Nu.
- L-au mai văzut şi alţii? - Nu cred. Nu.
- De ce ai făcut asta? - Îmi aduci un gin cu apă tonică?
Barul e închis dimineaţa.
- Două pahare de gin cu apă tonică. - Imediat, doamnă.
- Ştii multe despre femeile criminale. - Da, păi...
Am studiat psihologia crimei
şi m-a interesat ce anume determină un om... o femeie să facă...
Nu e... De fapt...
Fac asta din pasiune.
De ce ai strâns laolaltă tocmai cazurile astea?
Păi...
Eram... Am fost... Scuze!
- Eram sigură... - Zi!
Cred că există o criminală care operează la nivel internaţional
şi ţintele ei sunt oamenii influenţi.
Crimele nu sunt identice, dar are un stil anume.
Nu ştiu cine sau ce e în spatele ei, dar nu se lasă.
lar asta mă fascinează. Cred.
Dar lumea a zis că inventez
şi că sunt nebună. Sincer, nu-mi mai pasă deloc!
E mai deşteaptă decât noi,
iar asta îi dă tot dreptul să facă ce vrea.
Cât timp nu mă omoară, nu mă priveşte.
Mulţumesc.
Pot să-ţi arăt ceva?
Odată, am văzut un şobolan bând dintr-o doză de cola.
O ţinea cu ambele mâini. Extraordinar!
Aici sunt o mulţime de oameni pestriţi.
Scuze că miroase aşa.
Ce-i asta?
Din câte am înţeles azi-dimineaţă,
e bănuiala ta expusă pe pereţii mei.
- Tu ai făcut asta? - Oarecum, da.
Am un om care urmăreşte îndeaproape orice detaliu care ne confirmă teoria.
Nu există urme, nu există un tipar.
Şi, ce e mai important, nimeni nu se ocupă cu adevărat.
Investigaţie asta nu e oficială oricum?
Am încercat, dar le lipseşte entuziasmul,
care poate însemna două lucruri.
Sunt suspicioasă din fire şi am bani ca să mă conving de ceva.
Aceasta e o bătaie pe umăr oficial neoficială.
Sunt oameni competenţi.
- Eu te vreau pe tine. - De ce?
Munca ta de cercetare e impecabilă, ai intuiţie şi faci propuneri atipice.
Mulţumesc.
Şi te-au dat afară, deci nu le pasă de ce o să faci.
- În sensul bun al cuvântului. - Mulţumesc!
Banii nu sunt cine ştie ce, nu poţi fi promovată
şi eşti controversată.
Parcă îmi văd propriul creier!
- Şi vrei ca eu să... - Să o găseşti!
E plătită, există un soi de tipar care trebuie descoperit.
Dar, dacă o prindem, vom şti de unde s-o apucăm.
Vai de mine!
Scuze! De obicei, nu e nimeni aici.
Kenny,
ea e Eve. Sper că ţi se va alătura.
- Bine. - Salut!
Scuze că miroase aşa.
Kenny respiră internet.
Poate găsi, localiza şi identifica absolut orice,
poate monitoriza pe oricine.
Practic el a adunat dovezile. Acum trebuie puse cap la cap de alţii.
Care alţii?
Caută doi oameni!
Eu îţi recomand să fie discreţi.
- Bună! - Bună!
Nu am mai văzut telecomanda de miercuri şi am crezut că...
Doamne, Dumnezeule!
Nu ştiu cum se spune...
Ai ceva la ochi...
- Eşti rănită? - Nu.
- Îmi plac pantalonii tăi. - Mulţumesc!
Eu i-am făcut.
Mă numesc Sebastian.
Bună!
Faptul că intri în apartamentul meu şi bei dintr-un păhărel
nu mă intimidează, să ştii. Pari doar nepoliticos.
Nu încercam să te intimidez. Ce-ai păţit la ochi?
Voiam să mă asortez cu haina.
- Vrei un smoothie? - Nu. Vreau să fii evaluată.
În Londra...
Trebuia să pară o sinucidere.
- Şi n-a părut aşa? - Şi-a tăiat singură gâtul?
- Se mai întâmplă. - Şi a ucis şi ea?
I-o fi scăpat, poate.
- De ce eşti obraznică? - De-abia îl aştept pe următorul!
Nu!
Nu mai faci nimic până nu eşti evaluată.
Dar ăsta are astm! Ştii că-mi plac cei care respiră greu.
Nu.
- Îl pui pe Jerome? - Da.
Atunci, îmi pun bureţi.
- În sutien, adică. - Ştiu ce vrei să spui.
Mulţumesc că ai venit.
Nu vrea să mai vorbească în rusă.
Mulţumesc pentru efort, Villanelle.
Cum ţi se par cei cu care lucrezi?
Le respect intimitatea.
Te interesează de ce anume ţi se cere să faci asta?
Ne preocupă starea ta psihică.
Aşa...
Ai simţit în ultima vreme
anxietate sau stres de vreun fel?
Am avut o săptămână aglomerată, dar, în afară de asta, sunt bine.
- Când ai lucrat ultima dată? - leri.
- A fost o misiune reuşită? - Da.
L-am împuşcat de două ori în inimă şi l-am privit în ochi cum se stinge.
- Ai vorbit cu el? - Puţin.
A zis că are copii şi că-mi dă bani.
- Cum te-ai simţit când a zis asta? - Nerăbdătoare.
Ce vezi în poza asta?
Picioare frumoase.
Îmi cer scuze...
Ce faţă ai făcut!
N-are nimic.
Mulţumesc!
Nu, stai aşa!
Mai am o fotografie.
Aşadar, Villanelle...
O mai visezi pe Anna?
Aia nu e Anna.
Atunci, cine e?
E mama mea.
Glumesc!
Mama mea are părul subţire şi urât.
Da, am înţeles.
Mulţumesc, Villanelle. Dar nu-mi voi da acordul.
Ce-aţi făcut voi doi acolo?
Ţi-am făcut o favoare. Eşti foarte bine supravegheată, oricum.
- Fii serios! - Sunt serios.
Am învăţat trei săptămâni cum să servesc.
- Nu-i adevărat! - Ba da, am şi costumul!
Poartă-l la ziua ta. Bine?
Vreau să fac asta! Spune-le că sunt bine-mersi!
Îţi place Parisul, nu? Îţi place cum trăieşti.
E bine să existe cineva care să-ţi poarte de grijă, nu?
Şi ţie cine îţi poartă de grijă?
Eu.
Ba nu, nu-mi porţi de grijă.
Te mai întrebi de ce îmi faci griji pentru tine?
Du-te acasă şi fă ceva normal!
Arnică. E foarte bună pentru vânătăi.
Mulţumesc, Sebastian.
Dacă vrei vreodată să vorbeşti cu cineva sau...
Voiam doar să mă asigur că eşti bine.
Ce faci acum?
Acum?
- Hai să ieşim! - Bine.
- Ce vrei să facem? - Ceva normal.
- Poftim? Nu se poate aşa ceva! - Ba se poate.
Nu! Du-te oricum! E postul tău.
- Ce te-ai aprins! - Nu? Sunt artist şi mă înfurie!
- Nu prea ştiu ce e cu... - Industria parfumului.
Aşa, dar nu-i lăsa pe ceilalţi să-ţi stea în cale.
Trebuie să fii ambiţioasă!
Trebuie să... să-ţi vinzi parfumul!
Arată-le că s-au înşelat!
Uite-i! Ce mă bucur că-i vedem!
- Îţi place muzica? - Îmi plac imnurile naţionale.
- De ce râzi? - Nu ştiu, eşti...
Mă surprinzi. De unde ai venit?
- Tu de unde eşti? - Din Spania.
Pentru şcoala de vară de la IFA, şcoala de design,
să schimb puţin peisajul, să mă îndrăgostesc.
Ştii de ce vine lumea la Paris...
O cunoşti?
Nu.
Vreau să văd cum e la tine acasă.
Dumnezeule!
Mai încet, că o să termin repede!
Cred că o să... Mai încet! Te rog, mai încet!
Mai...
- Tu ai avut? - Da.
Nu te voi răni niciodată!
- Unde te duci? - La serviciu.
Foarte bine. Succes la vândut parfumul!
- Bună ziua! - Bine jucat!
Nu înţeleg ce-i asta.
Stai să vezi! Numai puţin!
Mai vine cineva?
Nu pot să cred!
Am zis doar "Carolyn Martens".
Nimic nu mi-am dorit mai mult decât să-mi dau demisia.
- Ţi-am zis că vine şi el. - Bun, hai! Te rog, fii profesionist!
Ai rugat-o pe ea mai întâi?
Susa Maron, spânzurată într-o toaletă dintr-un aeroport japonez.
Aşa...
Boris Ivanovich, de la Ajutor Umanitar. Ucis într-un hotel din Budapesta.
De ce o femeie?
Era supravegheat non-stop şi în cameră au intrat doar menajerele.
Cesare Greco, din Mafie.
De curând, a preluat în mod violent un cartel din Sicilia.
A fost ucis la petrecere, în Toscana.
Soţia lui a zis că o femeie blondă purta o rochie de-ale ei.
Şi un copil a zis că o femeie blondă s-a jucat cu el
în camera în care a fost ucis Greco la scurt timp, cu un ac de păr.
Martorii au văzut o femeie îmbrăcată în rochie, jucându-se cu copiii.
- Suspect rău! - Ai uitat de acul de păr.
Bine, dar nici soţia, nici copilul nu au fost martori la crimă.
- Nici la celelalte crime. - Numai Kasia.
- Ucisă şi ea bine. - Elena!
Dar Kasia nu a zis că era brunetă?
- O fi purtat perucă! - Ori e cu totul altcineva.
- S-a găsit ceva la crima din spital? - Profilul nu se potriveşte cu nimeni.
- Bun. Avem martori la crima aia? - Nu.
Avem vreun martor la spital?
Pe hol nu era nimeni, doar asistenta şi agenţii de pază.
- Care au fost ucişi. - Nu ştim dacă a fost aceeaşi.
Dar Kedrin a fost ucis de o femeie, iar martora acelei crime
a fost apoi ucisă, aşa că nu e greu să pricepi că...
Dar există un motiv clar pentru ca aceeaşi femeie să-i omoare?
De ce nu crezi că e tot ea?
Dacă ne bazăm pe bănuieli, periclităm întreaga anchetă.
- Dar trebuie să urmărim... - Nu neg ce spui.
Dar trebuie să accepţi şi varianta că acest dosar conţine
o simplă serie de atacuri disparate,
pe care tu le strângi laolaltă cu o frumoasă fundă.
Ai ceva pe suflet, Bill?
Nu coordonezi o echipă pe baza unor bănuieli. Nu aşa se face!
- E vreo baie pe-aici? - Te conduc eu.
Ce?
Mai bine vii cu hârtia ta, altfel, dispare.
Câte pătrăţele vrei?
O să iau sulul şi o să-l aduc înapoi, dacă nu e cu supărare.
Sigur.
Kenny, poţi afla cum le cheamă şi cum arată
asistentele de gardă din noaptea aceea?
Sau toate asistentele, fie că lucrau, fie că nu lucrau pe etajul Kasiei.
- Sigur. - De ce?
Am văzut o femeie tânără, o asistentă, care a ieşit din baie înaintea mea.
Poate că a văzut ea ceva...
- Bill unde e? - A plecat bosumflat.
Ce-i cu tine? Ţi-am ţinut isonul zece ani,
iar acum îţi cer să vezi şi perspectiva mea, şi tu fugi?
Mă duc să iau ciocolată.
- I-auzi! - Da.
- Ţi-a scăzut glicemia? - Da.
Bun. Eu credeam că eşti măimuţ din cauză că nu mai eşti tu şeful.
- Nu ştiu ce-i ăla "măimuţ". - Ba ştii foarte bine!
Bine, recunosc. Îmi cer scuze, încerc să mă adaptez.
- Doamne! - Dar motivul e foarte important.
- Dacă ne axăm pe ea... - Dar de ce pe ea?
Ea e "sluga". Trebuie să afli cine îi dă ordinele.
- E irelevantă! - Ba e foarte relevantă!
Trebuie să aflăm ce o mână în luptă.
Ori ei ştiu ceva despre ea şi o controlează,
ori o răsplătesc foarte bine...
Exact, ei! Cine sunt ei? Ar putea fi oricine.
Asta e cheia. Ar putea fi Mossadul!
Dacă era cineva cu duşmani, şi-ar fi asumat fapta.
Sau ar fi fost expus măcar pentru una dintre crime.
- Ce vrei să spui? - Nu există nicio urmă.
Dacă sunt întâmplătoare, asta e situaţia.
Dar, dacă nu e aşa, atunci, planul cuiva merge ca uns.
Oamenii aceştia sunt puternici, meticuloşi şi, până acum, invizibili.
Deci înseamnă că sunt peste tot.
Singura noastră legătură vizibilă cu ei e ea.
Trebuie să ne concentrăm pe ce ştim despre ea ca să ajungem la ei.
Şi ce ştim până acum?
ADN-ul ei nu apare în dosar, nu avem fotografii.
E tânără, deşteaptă, atletică.
Probabil că ştie mai multe limbi, are un stil anume de a ucide...
- E interesant acul de păr. - Ori au instruit-o, ori au găsit-o.
Oricum ar fi, cred că e o psihopată în toată regula.
Probabil că omora oameni şi fără bani.
E un început bun, nu-i aşa?
Mulţumesc!
- Îmi iei ceva cu alune, da? - Da, şefa!
Kenny, ce poţi afla
din dosarele medicale şi din penitenciare?
Pot escalada orice zid!
Te rog să cauţi femei tinere
arestate, spitalizate sau suspecte
de a fi manifestat tendinţe violente sau psihopate, între 16 şi 45 de ani.
- De unde anume? - Din toată lumea.
- E absurd! - E prea înalt zidul?
- Va dura luni de zile. - E OK.
Elena, invită-l pe Frank în oraş! Vreau să ştiu ce e pe video.
Ce? Nu, o să i se pară ciudat şi nu va accepta.
Zi că e de rămas-bun! Vreau să văd clipul!
Vreau să mă uit puţin la ea.
Kenny, când crezi că îmi poţi da informaţiile despre asistente?
- Diseară. - Perfect! Mulţumesc!
A fost dubios de uşor. Mai rău, e chiar acum într-un pub.
Bine. Du-te, că venim şi noi!
Dacă aflăm ce e pe înregistrarea aia, va fi meritat.
Bonjour, Claudie!
Haideţi, veniţi odată! Mai repede, vă rog!
Ce faci? Ce faci?!
- Scuze, m-am rătăcit. - Eşti nouă?
- Nu. - Ai întârziat! Hai, fuguţa!
Dacă nu ar fi fost generozitatea voastră, nu ne-am fi aflat astăzi aici.
Ca să nu mai vorbesc de imaginaţia bogată care v-a îndrumat să donaţi.
Tomas...
Stefanie. Frances.
Marie.
Dar, mai ales, Carla.
Eşti de o generozitate rară.
Eşti o feministă autentică şi o eroină.
Nu te vom dezamăgi!
Sper să fie aşa! Ca să nu vă lipsească niciodată aceste delicatese.
- Scuze! Ne aduci nişte apă, te rog? - Sigur că da.
Hei, nu ai voie acolo! Nu ştii că nu e voie?
M-a rugat doamna să-i duc un tampon.
- Foarte bine. Du-te! - Nu plec niciodată fără.
- Scuze. Doamna de Mann? - Ce e?
Îmi cer scuze...
Voiam doar să vă povestesc despre firma mea.
Ştiu că dv. investiţi în farmaceutice
şi în cosmetice deopotrivă.
- Am un parfum. Cred că... - Nu, mersi.
Povestea mea e similară cu a dv., din Provence. Încep şi eu de jos.
Ştiu că aţi muncit mult. Îmi sunteţi model.
Femeile ca dv. le deschid calea femeilor ca mine.
Mi-am intitulat parfumul după dv.
"Carla".
Eu nu cred în prostii de genul "mi-a venit inspiraţia".
Nici eu.
Îmi pare rău, dar nu simt nimic.
Dar îţi mulţumesc că mi-ai povestit şi îţi urez...
Pa!
- Salut, Frank! Ce coincidenţă! - Ce mică e lumea!
E cam neplăcut.
N-ar fi mai bine să ieşi în alt pub?
Vreau să-mi cer scuze că te-am făcut "scârnăvie".
- După ce ne-ai dat afară. - Şi pe mine, la fel.
Da, păi... Nu am putut face nimic.
Ştiu, Frank. E în regulă.
Tu chiar ai văzut înregistrarea de pe camera video, amice?
- Ce înregistrare? - Da. Chiar...
- Cu uciderea... lui Kedrin. - Tu ai pus la cale asta?
- Nu. - Nu, eu am fost.
Vreau să fie clar că nu te-am invitat la o întâlnire.
Doamne, ce prost sunt!
- Credeai că te invit la o întâlnire? - Nu! Bineînţeles că nu.
- Am crezut că... - Frank...
- Nu te invitam la întâlnire. - Nu. Ştii ce-am crezut?
Am crezut că o persoană, una, dintr-atâtea, s-a gândit
să mă invite la un pahar de ceva după ce mi-a murit soţia...
Şi da, am crezut că tu eşti acea persoană bună la suflet.
Frank, îmi pare foarte rău.
Faptul că încă mă întrebi de asta e absurd!
Faza e că am vorbit cu poliţia din Viena
şi mi-au spus că nu există înregistrări video la acest caz.
Da! Bine, aşa e!
Am inventat faza cu înregistrarea!
De ce?
- De ce? - De-aia!
Pentru că nu era treaba ta să te ocupi de caz.
lar să pui pariu pe criminali e o formă de dispreţ faţă de victime.
Trebuia să-ţi faci treaba.
- Deci nu a existat niciun video? - Nu!
Pur şi simplu mă săturasem să-ţi tot aud teoriile
de fiecare dată când era rost de conspiraţie!
Căpoasă obositoare ce eşti!
- Uşurel!Amice... - Îmi cer scuze.
Îmi cer scuze.
Mă duc să iau copiii.
Cu taxiul te duci. Haide!
Ce aţi făcut voi doi azi a fost extrem de insensibil.
Ce m-am distrat!
Te conduc până la taxi, da?
- Doamne, ce prost mă simt! - Ştiai de soţia lui?
Tu?
- Bieţii copii! - Da...
Nimic special... O oră grea de yoga, atât.
Am făcut curăţenie în birou.
- Parcă tocmai ai venit din vacanţă. - Cum adică?
Nu ştiu...
Radiezi.
- Vai! - O femeie liberă...
O fi de la yoga.
Lucrez la MI6.
Am avut dreptate cu privire la criminală. Vor s-o caut!
- Pare periculos. - Ştiu.
- Sigur vrei să faci asta? - Da, e o criminală!
De asta vrei să te ocupi de caz?
Eşti frânt de oboseală. Du-te să te culci!
Vorbim mâine despre asta.
- Bine. - Bine.
Să nu te culci târziu!
- Îţi înjumătăţesc plata. - Nu cred că faci bine.
- M-ai ignorat. - Tu m-ai minţit.
Ai zis că e imposibil.
Bună!
Eu sunt fratele ei.
E bolnav.
Scuze! Eu sunt Sebastian.
Sunt prieten cu Julie.
Încântat!
- Cum a fost azi? - Foarte bine!
- I-a plăcut parfumul tău? - Foarte mult!
Pot să-l miros şi eu?
Şeful ei a fost un nesimţit.
Da, cum sunt şefii de obicei. Da.
Să mă întorc mai târziu?
- Mai bine revin eu, nu? - Mulţumesc!
Trec eu pe la tine.
- Te-ai dat acum cu el? - Nu.
Te simţi bine? Vrei să rămân?
Nu, sunt bine.
Ţi-am luat un cadou.
Mulţumesc!
Am grijă să nu se răcească.
Trebuie să te ocupi de el.
- E iubitul meu! - Felicitări!
Are ochi blânzi.
De ce m-ai minţit? Nu mă supraveghea nimeni.
Nu e nevoie să-ţi spun asta. Trebuie să ai încredere în mine.
Ba nu, tu trebuie să ai încredere în mine.
Bine, ne batem dacă vrei.
Dar tu o să oboseşti,
iar eu o să mă plictisesc, şi ţie nu-ţi place asta.
Dacă te omor, îmi vor trimite pe altcineva, şi gata.
Credeam că-ţi faci griji pentru mine.
- Ce teatrală eşti! - Zi-mi...
O femeie din Londra îşi dedică tot timpul ca să te găsească.
Nu, nu e ceva de bine.
E o operaţiune secretă.
Nu ştim încă ce au aflat, dar ne interesăm.
Dar trebuie să fim discreţi o vreme.
- Eu ştiu să fiu discretă. - Bine.
Dar o să te coste mult.
- Cum o cheamă? - De ce?
Eve Polastri.
Eve Polastri...
Vom continua ca până acum. Doar fii mai atentă!
Eu sunt mereu atentă.
- M-am ocupat de el. - Of...
Te simţi bine?
Nici tu?
Nu pot dormi.
Priveşti în gol?
- Nu, cred. - Ce?
Cred că ne-am întâlnit.
Aţi urmărit serialul OBSESIA EVEI
Seria I Sfârşitul episodului 2
Subtitrare: Retail
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania